‫אני מגיע!‬ ‫-לך!‬
‫אל תעשה את זה, היהאצ׳י!‬
‫היהאצ׳י!‬
‫אני רוצה לאכול אורז!‬
‫קיוזו!‬
‫אני צריך אותך בחיים, קצושירו.‬
‫אפילו אם זה לזמן קצר.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק 26: תום עידן -‬
‫היהאצ׳י.‬
‫קיסר נכבד, איפה אתה? קיסר נכבד!‬
‫לא נראה שהספינה עומדת לעצור.‬
‫בקצב הזה, אנחנו עלולים להתנגש בכפר קאנה.‬
‫זה אומר שניצחנו, לא?‬
‫סוף טוב, הכול טוב.‬
‫טוב, איפה היציאה האחורית?‬
‫אני אראה לך. רכב המילוט ממתין לך.‬
‫כה מתחשב. בואו נרוקן את התותח הראשי.‬
‫אוי ואבוי, נראה שכולם צעדו אל מותם.‬
‫זו הבירה!‬
‫למה הם עדיין יורים עלינו? ‬ ‫הכפר יושמד כליל בקצב הזה.‬
‫מה זה?‬
‫מי עשה את זה?‬
‫גם אני המום מכך.‬
‫שאלתי, מי עשה את זה?‬
‫קמביי ידע שזה יקרה. הוא אמר שאתם תימלטו.‬
‫סמוראי מכני!‬
‫איך נדע שהוא לא מתחזה?‬
‫טוב, הוא מריח טוב.‬
‫מריח טוב?‬
‫הוא מריח כמו הנשים.‬
‫אם יש לו ריח של איפור, זה בטח הקיסר.‬
‫על מה אתה מדבר? אני סתם איכר...‬
‫מספיק עם הקשקושים!‬
‫אתה היית פעם איכר, נכון?‬
‫עכשיו אתה שולט בכול. ‬ ‫זה לא שאני לא מבין אותך,‬
‫גם אני הייתי איכר והחלפתי את הגוף שלי בזה,‬
‫אבל בתור קיסר, עליך להתמודד ‬ ‫עם המוות כמו גבר!‬
‫גם אתה היית איכר? אז אתה בטח מבין אותי.‬
‫מאחר וסבלתם מידם של השודדים,‬ ‫זה טוב לך שאני הקיסר.‬
‫אני זה שיכול לשחרר את האיכרים.‬
‫ואם זה כך, למה שתהרוג אותי?‬
‫האם עשיתי לך משהו רע?‬
‫סתום את הפה!‬
‫הניחו את הנשק!‬
‫אין טעם. להרוג אותי לא ישנה כלום.‬
‫איכרים וסמוראים אומללים יחיו חיים אומללים.‬
‫ברגע שסמוראי נטל את החרב,‬
‫הוא לא ייכנע!‬
‫קיקוצ׳יו!‬
‫חתיכת מנוול.‬
‫אני שונא סמוראים מכניים! שונא אותם!‬
‫הם ניסו למחוץ אותי כמו מקק!‬
‫מספיק!‬ ‫-אני אחסל את כולם!‬
‫בדיוק כמו שעשיתי לקיסר! ‬ ‫אפילו שאני כבר לא איכר,‬
‫אני זה שסבל הכי הרבה!‬
‫אני אהפוך את העולם הזה על פיו!‬
‫סמוראים, איכרים, סוחרים, כולם!‬ ‫עכשיו תורי למחוץ את כולם כמו מקקים!‬
‫טוב, הגיע הזמן ללכת.‬
‫מה עם רכב המילוט?‬
‫אמור לאחד השודדים לקחת אותו.‬
‫אתה כזה סתום.‬
‫כרצונך.‬
‫איפה קמביי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫באמת?‬
‫מספיק!‬
‫איפה קמביי!‬
‫קיסר, עלה לפה מהר!‬
‫מה שמזכיר לי, מה שלום קירארה?‬
‫אם נמשיך כך, כפר קאנה יימחק לחלוטין.‬
‫עליי להציל אותה לפני שזה יקרה.‬
‫קיסר נכבד!‬
‫אתה לא רואה שאני עסוק?‬
‫סמוראים! אם תניפו את החרבות אני אירה!‬
‫עצור! אתה לא קולט שאתה תפוצץ ‬ ‫אותי לחתיכות עם הרובה הגדול הזה?‬
‫אבל...‬
‫סנסיי, השאר לי את השודדים.‬
‫חכה!‬
‫הקיסר הקודם הוא זה שגזל את הנשים והאורז!‬
‫הוא האשם!‬
‫אתה הקיסר עכשיו.‬
‫אבל... תראה! זה הוא! הוא האשם!‬
‫הם אלו שניסו להתעשר על חשבון ‬ ‫האיכרים ותושבי העיר!‬
‫הם שמו אותי כבובה על חוט,‬
‫בזמן שהם עשו מה שבא להם מאחורי הקלעים!‬
‫הוא זה שאמר שזו הייתה טעות ‬ ‫מצדם של האיכרים בכפר קאנה‬
‫לחמש את עצמם.‬
‫אתם באמת רוצים להרוג אותי? ‬ ‫אתם תירדפו לעד אם תעשו זאת!‬
‫לא אכפת לי.‬
‫איך אתה מעז, סמוראי?‬
‫קצושירו! טפל בשאר השודדים!‬ ‫-כן!‬
‫קמביי! אתה פצוע?‬ ‫-זה לא רציני.‬
‫שיצ׳ירוג׳י, עלינו לעצור את הבירה!‬ ‫-בסדר.‬
‫קיקוצ׳יו!‬
‫קיסר נכבד!‬
‫קיקוצ׳יו!‬
‫קרקשן! קרקשן!‬
‫קיקוצ׳יו!‬
‫אאוץ׳...‬
‫מצאתי אותך, קירארה!‬
‫קיסר נכבד, עליך לקבל טיפול דחוף.‬
‫קירארה.‬
‫הבחור הזה מטורף! אני מפחדת. ‬
‫באת להציל אותי?‬
‫את כזאת מתוקה.‬
‫קיסר נכבד!‬
‫כולם כבר מתים...‬
‫אבל את עדיין שלי.‬
‫תמות כבר!‬
‫ארור אתה!‬
‫קרקשן!‬ ‫-קיקוצ׳יו!‬
‫קרקשן, כואב לך?‬
‫איך זה ייתכן, קומאצ׳י?‬
‫ריקיצ׳י, קח אותי אל הבירה.‬
‫עלינו לזוז מהר!‬ ‫-קרקשן, החזק מעמד!‬
‫ברור!‬ ‫-בהצלחה.‬
‫השאירו לי אותם.‬
‫שלא תעזו להתקרב לשדות האורז האלה!‬
‫אל תוותר! תראה להם מי הגבר!‬
‫קמביי!‬
‫קירארה!‬
‫הניחו את הרובים והחצים.‬
‫זה נגמר.‬
‫השודדים! איפה הם?‬
‫איפה כל השודדים?‬
‫אין יותר שודדים. הבירה נפלה.‬
‫ואנו עוד פה.‬
‫אכן.‬
‫סבתא?‬
‫את בטוחה שאת רוצה להעניק ‬ ‫את בדולח המים לקומאצ׳י?‬
‫גם את לא מבינה, סבתא?‬
‫כן, המים העכורים.‬
‫הם עכורים בגלל החטאים שלי.‬
‫אל תאשימי את עצמך.‬
‫האם זו הדרך שלך לקחת אחריות?‬
‫רציתי להגן עלייך, אבל בסוף את הגנת עליי.‬
‫אין לי מילים לתאר עד כמה תמכת בי.‬
‫אני...‬ ‫-האם...‬
‫האם כעת יש לי את ריח שדה הקרב?‬
‫כל הזמן תהיתי למה לא סמכת עליי, סנסיי.‬
‫בכל פעם שנפצעתי, התקרבתי אל התשובה לכך.‬
‫סנסיי, אתה אמרת לי פעם:‬ ‫״אל תהלל את המוות.״‬
‫עם זאת, בקרב הזה, ללא תגמול או אדמות,‬
‫האנשים שהקריבו את חייהם למען הכפר,‬
‫הם אלה שמעניקים משמעות להיותנו סמוראים.‬
‫האם אתה מתחרט על כך שנותרת בחיים?‬
‫לא.‬
‫כי זה אומר שאוכל להילחם בקרב יום נוסף.‬
‫בדיוק כמוך, סנסיי.‬
‫קח אותה.‬
‫אני הולך.‬
‫כשפרחי הדובדבן מלבלבים‬
‫זהו הזמן בו הזרעים‬
‫נובטים מתוך הערוגות‬
‫הם כה ירוקים‬
‫כשאנו מסיימים את החפירה‬
‫והמים זורמים לשדות‬
‫בואו הנה בעודנו זורעים את האורז‬
‫וקוצרים את השדות‬
‫סאנה?‬
‫אני זוכרת את השיר הזה.‬
‫ריקיצ׳י, עליך לנוח.‬
‫אחזו אותם ברכות‬
‫זהו קרב נוסף בו הפסדתי.‬
‫לא, המנצחים בקרב הזה הם האיכרים.‬
‫לא אנחנו.‬
‫האדמה הזאת תישאר פה לעד.‬
‫זקן הכפר.‬
‫היה שלום.‬
‫נקשו את השדות והשקו אותם‬
‫הרחיקו את הציפורים‬
‫העניקו להם חום ואהבה‬
‫והאורז יהיה כה טעים‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬